God morgen, kjære.
Det er helt standard.
Det er halvveis standard, men greit nok.
ECC er grunnleggende bedre enn RSA.
Dette sier du selv om jeg, og ikke du, jobber med kryptering.
Påstår du at de er like gode?
De er sårbare overfor kvantedatamaskiner, -
- så ved å dele et sårbart punkt er de like svake.
RSA er likevel mye kraftigere.
Hei, kompis?
- Vær så snill? - Hei, mann.
Takk.
- Hei, Lily. - Hvordan går det, Pete?
Jeg klarer meg, vet du.
Ha en herlig dag.
Lev ut potensialet deres!
AMAYA DIN KVANTEFRAMTID
- Hei. I dag fikser vi det! - Det gjør vi.
Da er vi framme.
- Gi meg beskjed, ok? - Selvsagt.
Lykke til.
Du...
Ha det.
Bare si at den lever ennå.
Den lever. Den ser fornøyd ut.
Beklager at vi er sent ute. Jeg slokket branner.
- Så dere saken i dag morges? - Nei.
Verden er forbanna fordi våre kvanterbiter funker og ikke deres.
Så noen plantet en New York Times-artikkel -
- der det foreslås at vi bør overvåkes av myndighetene.
Uansett. Vi er på plass.
Vi har 15 minutter, og dere har noe kult å vise oss.
Det håper vi.
Det håper vi alle.
- Fyr løs. - Ja vel.
Jen?
Dette er versjon 89 av nematode-simuleringen.
302 nevroner er kartlagt.
Vi har samlet miljødata helt fra første celledeling.
Nydelig.
- Ja vel. Synkroniser. - Synkroniserer.
Om tre, to, én. Kjør.
KORRELASJON: 99,91 %
- Legg dem over hverandre. - Jeg legger dem over hverandre.
Jøss.
KORRELASJON: 99,91 %
Det er imponerende.
Takk.
Og det fins ingen kobling mellom nematoden og simuleringen?
Overhodet ikke i denne synkroniseringen.
Bevegelsene er satt i gang av nevronene og miljødata. Det er alt.
Kan du vise det med en framtidsprojisering?
Absolutt.
Ti sekunder?
Ja. Jen?
Forutsett bevegelsessløyfe ti sekunder inn i framtiden.
Så det er altså fem, fire, -
- tre, to, én.
Å, ja da!
Så det jeg nå har sett, -
- var at dere forutså adferden til en organisme ti sekunder fram i tid?
Den enkleste organismen vi klarte å finne.
Men ja, det gjorde vi.
Jeg digger det.
KORRELASJON: 86,07 %
KORRELASJON: 00,00 %
Greit. Omtrent et halvt minutt etter at vi synkroniserer, -
- begynner vi å miste korrelasjonen.
30 sekunder.
Der omkring.
Hvorfor tror dere at det skjer?
Det er så komplisert.
Alle beregningene er sykt omfattende.
Altså, det er virkelig helt sykt.
Eller så?
Da er det et kvanteproblem.
Et sted i multiverset -
- fins det et sted der de er synkroniserte, men det er ikke her.
Jeg er ikke så begeistret for multivers-teorien.
Jeg tror mest på den første.
Kan dere gi oss et øyeblikk?
Du har gjort et fantastisk arbeid, Sergei. Usedvanlig godt arbeid.
Men jeg tror at din tid i KI-avdelingen er over.
Jeg vil at du skal bli en del av Devs.
Devs?
Ja.
Takk.
Begynner du i morgen?
- Hopper du rett inn? - Tydeligvis.
De har en sikkerhetsprosess.
Men så lenge jeg består, så er jeg inne i løpet av dagen.
Da gjør jeg det.
Du kan ikke fortelle meg hva det er.
Jeg kan kanskje det.
Nei. La oss gjøre det på enkleste vis.
Du forteller ingenting, og jeg spør aldri.
Ellers kan det skape splid mellom oss.
Jeg vil ikke at det skal skape splid mellom oss.
Jeg kommer ikke til å få sove.
Da sover vi ikke, da.
Født i Moskva.
Flyttet til USA da du var 22.
MIT. Og så en mislykket oppstartsbedrift.
Og så en til. Og så hit.
- I tre år. - Ja.
- Du deiter en i selskapet. - Det stemmer.
Lily Chan. Hun jobber med kryptering.
- Og hun er kinesisk. - Hun er...
- Er det et seriøst forhold? - Ja, veldig.
Er dere trofaste? Ingen truende skyer i horisonten?
Så vidt jeg vet.
Så vidt du vet.
Skal dere gifte dere?
Vi har diskutert det.
Ja, det skal vi.
Planlegger dere å få barn?
Ikke med det første.
Takler du å ikke kunne fortelle henne om jobben?
Absolutt. Vi har diskutert det allerede.
Det er i orden for oss begge, så det er ikke noe problem.
Det er ikke noe problem.
Du russisk, hun kinesisk, jeg bekymret.
Hvorfor det?
Hvorfor sikkerhetssjefen er bekymret for russere og kinesere?
Lily er amerikaner.
Andre... Nei, tredje generasjon.
Det er ikke du.
Er du religiøs?
Hva sa du?
Er du religiøs?
Nei. Overhodet ikke.
Ta et skritt tilbake.
Fikk du skostørrelsen hans?
Jeg bruker størrelse 47.
Jeg tror at vi er ferdige, dere.
Én.
- Én. - Herregud, dere.
- To. - Tre.
- Fem. Tretten. - Tjueen.
- 34. - 55.
- 89. - 144.
- 233. - 377.
- 610. - 987.
- 1597. - 2584.
- Fire... - Nøling.
- 181. - 6565.
En... En...
- Null. - Helvete.
- Få høre, da. - 10946.
- Du har pugget dem. - Nei.
Du er en maskin, Lily.
- Hva er det? - Sergei.
Han er på vei inn.
- Fy flate! - Ja.
Fortell meg om Devs.
Jeg kan ikke fortelle deg noe.
Ingen vet hva de driver med unntatt Devs-gruppen selv.
Ikke engang Devs-gruppen vet hva Devs-gruppen gjør.
Ikke alle sammen, i alle fall. Men jeg vil at du skal gjette.
Jeg er bare nysgjerrig.
Ja vel.
Avdelingen heter jo "Devs", så det er åpenbart utvikling.
Men det er neppe videreføring av kvantesystemet, -
- for systemet fungerer på et vis så godt som det kan gjøre.
Så jeg antar at det er en anvendelse av systemet.
Det overlapper neppe med de andre Amaya-avdelingene.
Så det er ikke kunstig intelligens.
Ikke kryptering, ikke søkemotor.
Kanskje nasjonal sikkerhet.
Jeg gir blanke faen i nasjonal sikkerhet.
Bioteknologi?
Misbruk av ressurser.
Kaldfusjon?
Alkymi.
Et Faraday-bur av bly.
Et tolv meter tjukt betongskall og så en netting av gull.
Så et sju meter tjukt vakuumsjikt. Fullstendig ubrutt.
Så laboratoriene, og i midten står maskinen.
Er labene inni et ubrutt vakuumsjikt?
- Hvordan kommer vi oss forbi det? - Det skal du få se. Det er stilig.
Siste sjanse til å gjette, Sergei.
Kvantemobiltelefoner.
Hele bygningen holdes oppe av proto-bioelektromagnetiske felt.
Ja.
Er det maskinen?
Det er hovedenheten.
- Fins det mer? - Over oss og under oss.
Hvor mange kvantebit kjører den på?
Et antall som det er poengløst å uttrykke som et tall.
Det er det vakreste jeg har sett.
Som i resten av firmaet tar vi ikke hensyn til helger.
Det fins ingen vaktskift.
Du kan jobbe om natten om du vil.
Én regel må du holde: Vi tar ikke med noe inn og ikke med noe ut.
Ingen vesker, bærbare PC-er eller minnepinner.
Utover det er alt her åpent.
Du kan få tilgang til all kode.
Det fins ingen passord eller lukkede dører.
Vi har heller ikke vaskefolk, så rydd opp etter deg.
Her er arbeidsplassen din.
Du kan flytte til en annen om du vil.
Men hva gjør jeg egentlig her?
Det forteller jeg deg ikke. Det trenger jeg ikke.
Bare sitt der, les kode.
Ta den tiden du trenger.
Slapp av. Du kommer til å forstå det.
Det vet jeg.
Kom igjen.
Her.
Katie. Vi har møttes, men ble ikke presentert.
Sergei.
Som Forest sa, har det ingen hast.
Du kan miste tråden helt. Du kan ta den tiden du trenger.
Du, Katie, jeg må vite noe.
Denne koden...
Er den ekte? Eller er den bare teoretisk?
Den er ikke teoretisk.
Har dere kjørt koden?
- Ga den resultater? - Ja.
Men...
...dette forandrer jo alt.
Hvis det er sant, forandrer det absolutt alt.
Nei.
Hvis det er sant, forandrer det overhodet ingenting.
Det er også poenget på et vis.
Universet er deterministisk.
Hva sa du?
Universet er deterministisk.
Det er gudløst, nøytralt og bare definert av fysiske lover.
Klinkekulen triller fordi den ble puffet.
Mannen spiser fordi han er sulten.
En virkning er alltid resultatet av en årsak.
Levet vi lever, i alt sitt kaos, er egentlig et liv på trikkeskinner.
Fastsatt, avviksløst.
Deterministisk.
Jeg vet at det ikke føles slik.
Vi skaper en illusjon om fri vilje fordi trikkelinjene er usynlige.
Og vi føler oss så trygge på vårt subjektive vesen.
Følelsene og meningene våre.
Bedømmelsene og beslutningene våre.
Du ble en del av selskapet mitt.
Du vant vår tillit. Du vant min tillit.
Og så stjal du koden med James Bond-klokken din.
Jeg forstår ikke hva du mener.
Det later vel til å være resultatet av en rekke beslutninger, hva?
Om hvem du gir din troskap til og hvem du sviker.
Men hvis vi lever i et deterministisk univers, -
- kan beslutningene bare være resultatet av noe som forutgår dem.
Hvor du ble født eller hvordan oppveksten din var.
Den fysiske sammensetningen av akkurat din hjerne.
Det er arv og miljø, akkurat som med nematoden i simuleringen din.
Dette er mer komplisert og nyansert, men like fullt.
Når alt kommer til alt, handler det om årsak og virkning.
Jeg håper at du forstår hva det er jeg sier, Sergei.
Dette er tilgivelse.
Dette er syndsforlatelse.
Du tok aldri noen beslutning om å svike meg.
Du kunne utelukkende ha gjort det du gjorde.
Hallo. Du har nå kommet til Sergei Pavlov.
Jeg kan ikke ta telefonen...
Men i helsike?
Lils? Hva er det?
Han er ennå ikke tilbake, Jen.
Jeg er bekymret. Jeg tror at noe har hendt.
- Som hva da? - Jeg vet ikke. Noe.
Slapp av. Klokken er bare halv ett.
Hvor mange ganger har du sittet og jobbet hele natten?
Han er fremdeles på Devs. De har sikkert ikke mobildekning.
Sergei har sikkert glemt tiden nå som han har så mange kule leker.
Gå og legg deg, og prøv å ikke våkne når han kommer klokken fire.
- Ja vel. Takk, Jen. - God natt, Lils.
Nei. Nei, nei.
Det var den siste gangen jeg så ham. Jeg satt ved kontorvinduet.
Og han var på vei mot Devs.
Så hørte jeg ingenting.
- Du forventer å høre fra ham. - Helt klart.
Ingen problemer hjemme? Kan han ha gått et annet sted?
Dere bor vel sammen?
Det henger ikke på greip at Sergei forsvinner.
Jeg tror deg.
Og med det systemet vi har, er bevegelsene hans enkle å spore.
Jeg skal bare taste inn ID-en hans, så kommer vi til bunns i dette.
Ja vel. Da skal vi se.
La meg se.
Det ser ut til at han gikk fra Devs kvart over ti i går kveld.
- Men hvor gikk han hen? - Det er vel ham?
Det er ham.
Vi får se hvor han går.
Kameraene filmet at han gikk over parkeringsplassen kl. 22.15.
Tok han ikke bussen?
Nei. Her har han blitt filmet igjen klokken 22.28.
- Han går mot motorveien. - Ser sånn ut.
- Hvorfor skulle han det? - Jeg vet ikke.
Men nå er han utenfor området.
Vi kan ikke spore ham lenger.
- Kenton. - Å...
Beklager.
Men vi må snakke om det forestående VIP-besøket.
Et øyeblikk. Vi har en situasjon her.
En av våre ansatte later til å ha forsvunnet i går.
Forsvunnet?
- Hvem da? - Det er den nye fyren.
Han begynte akkurat på Devs.
- Sergei fra kunstig intelligens? - Ja.
- Traff du ham i går? - Ja. Jeg fulgte ham til Devs.
Hva mener du med forsvunnet?
Kameraene plukket opp at han forlot området kl. 23, så vet vi ingenting.
- Er du kjæresten hans? - Ja.
Han har ikke ringt? Og han kom aldri hjem?
Og det skjer aldri.
Du skal ikke bekymre deg.
Alt ordner seg nok, og det har nok sin forklaring.
Men vi gjør dette etter boken likevel.
- Ring politiet og meld ham savnet nå. - Ja vel.
Han kommer til å dukke opp. Det kommer til å ordne seg.
- Jeg tror ikke det. - Hvordan vet du det?
Jeg føler det bare på meg. Hadde du sett filmen -
- av at han gikk...
Det var noe rart med den.
Det var som om...
Det var som om han gikk målrettet mot et sted.
Som en zombie.
- Snakket du med politiet? - De tok forklaringen min.
Jeg er på vei til å gi dem min.
Det du skal gjøre, er å ta fri resten av dagen.
En bil kjører deg hjem.
Lily.
Jeg garanterer deg personlig at jeg tar meg av dette.
Sergei?
Gjenopprett fabrikkinnstillinger
Gjenopprette fabrikkinnstillinger? Godta
GJENOPPRETT FRA SKYEN
SKY-KONTO sergei_wsk$
GJENOPPRETT NYESTE SIKKERHETSKOPI
Hei.
Jeg vet det. Det er skikkelig vanskelig.
Det burde ikke være det.
Nei, det burde det ikke. Men det er det.
Hva skal vi liksom gjøre?
Avfeie moralske erfaringer vi har samlet opp gjennom et helt liv?
Glemme det som alltid har virket sant?
Sånne ting stikker dypt.
Ja, det gjør de.
Uansett hva vi vet, er det vi føler uansett stengt inne i oss.
Mennesket er faste koblinger, men tenker i magiske baner.
Selv den mest rasjonelle ber dersom barnet deres lider.
Unnskyld. Det var klønete av meg.
Det går greit, Katie. Du har rett.
Du er ikke bare smartere enn meg.
Du er klokere også.
Sudoku?
Du hater jo Sudoku.
SKRIV INN PASSORDET
Passordbeskyttet?
Men i helsike?
TO FORSØK IGJEN FØR SLETTING
Jøss.
Jamie.
Å, nei.
Kan vi ta en prat?
Takk.
- Takk. - Bare hyggelig.
- Det er mye vi må snakke om. - Det er det.
For nå skal du høre hva som skjedde.
Jeg var dypt forelsket i deg og trodde at du var forelsket i meg.
Du fikk en fantastisk jobb hos Amaya.
Jeg kunne ikke ha vært gladere, for du gikk virkelig videre i livet.
Og så begynner du i jobben, og så...
Noe forandret seg nesten umiddelbart.
Jeg innså at du gikk videre i livet både i jobben og fra meg.
Til slutt spurte jeg om du ville slå opp.
Jeg håpet mer enn noe at du skulle si nei, men du sa ja.
Den ettermiddagen dro jeg fra leiligheten vår med to vesker.
Og så hørte jeg ikke fra deg igjen.
- Jeg er lei for det. - Men jeg hørte om deg.
Jeg hørte om deg hele tiden.
Du traff visst en koder som het Sergei.
Jeg har hørt at han flyttet inn i leiligheten vi en gang delte, men...
Jeg hørte ikke noe fra deg.
Ikke på to år.
Jeg er lei for det.
Er det derfor du er her? For å fortelle meg det?
- Nei. - Så hva er det?
Jeg trenger hjelp av deg.
Hjelp av meg?
Ja.
Med hva?
Sergei forsvant i går kveld.
Jeg vet at det har skjedd noe fælt med ham.
Det er noe rart på telefonen hans.
Den er passordbeskyttet og reformateres om jeg skriver feil.
Hvis jeg kunne ha spurt noen andre, så ville jeg ha gjort det, Jamie.
Men ingen er dyktigere til dette enn du er.
Skal jeg spore opp kjæresten din ved å cracke telefonen hans?
Ja.
Det er virkelig ikke til å tro.
Lily, dette mener jeg oppriktig og av hele mitt hjerte:
Dra til helvete.
Har de funnet ham, Jen?
Jeg fikk beskjed om å hente deg. De vil at du skal komme.
Sikre på at det er ham?
Sikker på at det er ham.
Nei. Nei!
Lily...
Norske tekster: Morten Gottschalk www.sdimedia.com